Hold jer på linje.
Følg mig.
Denne vej.
Et net og en trefork?
Manden ligner mere en fisker end en gladiator.
Stilen hedder retiarius,
den kommer fra de ydre regioner.
De burde sende den tilbage igen. Jeg kan bedre lide murmillo.
Folket mener det modsatte.
Der vil snart være en retiarius i sandet ved alle legene.
Ludusen mangler, sørgeligt uden.
Udmærket.
Læg net og trefork i hænderne på en af vores ringere mænd.
Sagde jeg det ikke? Hør dem.
Et skue, det må jeg sige.
Mere spændende, hvis det ses fra de bløde stole.
En invitation blev fremsat.
Og afvist?
De er for fjerne.
Jeg vil se legene her blandt folket.
Med søn ved min side.
Din time er nær.
Et fint blad.
Som skal svinges med dødelig hensigt.
Omform mine ord, så Dagan forstår.
Du bærer broderskabets Mærket.
En ære, du ikke har fortjent.
Din sande prøve venter på dig.
Lev, og tæl dig selv iblandt os.
Dø, og vis dig selv så uværdig, som jeg forventer.
Dø, og den her lort vil juble over vores afgang
Han vil fejre min pik i røven
Dagan siger, han vil ære huset Batiatus med gaver af blod.
Det samme vil den store Ashur.
Og dø ikke for hurtigt.
Fortsæt, Ashur!
Fortsæt!
Ja!
Kom nu!
Ja, for fanden!
Hasdrubal falder!
Som alle mænd, der møder Ashur!
Manden kræver anerkendelse hans overmænd værdig.
Han er lidt opblæst nu.
Måske vil han præstere bedre næste gang.
Det sker måske aldrig.
Nu hvor de mindre kampe er forbi
lad os da se noget ordentligt.
Vettius, foretag præsentationen.
Jeg giver denne dag det gode folk i Capua min nyeste erhvervelse!
Han vil få lidenskaberne til at brænde!
Og skabe frygt hos enhver, der går imod ham!
Fra de mørkeste egne øst for Rhinen,
se, Caburus!
Murmillo!
Mængden værdsætter Vettius' offer.
De møder Gannicus med højere stemme,
og alligevel er han fjernet fra legene.
Ind med Drappes!
Thraex!
Crixus er lovende, men igen samme skæbne.
Vores mænd sejrer, kun for at blive udelukket.
Det er sådan, man høster,
når man fornærmer højere mænd.
Begynd!
Men jeg forsvarede huset, som enhver lanista ville have gjort.
Men ambition højere end titel slører din dømmekraft.
Vi må være ydmyge, hvis jeg skal redde forholdet til Tullius
og se vores mænd vende tilbage til sandet.
Hurtigt, beder jeg. Hvis vore mænd skal være
i åbningslegene i den nye arena.
At stræbe så højt er, hvad der fjernede dig fra velvilje.
Stryg det fra dine tanker
og vend dig mod mere rimelige mål.
Måske at skaffe en mand så dygtig som Caburus.
En flygtig mulighed for at opleve den gamle arena,
og alligevel bliver vi fejet til side.
Uden den mindste agtelse.
Det er en velsignelse
at blive fjernet fra en så fordømmende tilstedeværelse.
Sådan som Titus ser på os,
er det underligt, der ikke går ild i os.
Han er blot en gammel, stædig mand.
Han er en gorgon med en pik, der gør alle omkring ham til sten.
Titus har det ikke godt med støvet og varmen.
Hans helbred vil snart få ham til at søge Siciliens kyst igen.
Inden det mirakel sker,
vil jeg falme under hans trykkende tag.
Vil du forlade mig?
Du har din mand.
En mand som aldrig ville gøre dig ondt, med eller uden vilje.
Jeg står alene,
uden en sådan beskyttelse.
En risikabel tilstand, der må gøres noget ved.
Du er aldrig alene, så længe jeg lever.
Betryggende ord.
Men en mand med pungen fyldt ville være det mere endnu.
Så må vi finde en passende en.
En mulighed viser sig på yderst behagelig vis.
- Kender du manden? - Jeg har set ham i Rom.
Uden selskab af en kone.
Hvor heldigt vi netop skulle møde ham
på denne tid og dette sted.
Når nøden er størst, må heldet hjælpes på vej af en kyndig hånd.
Petronius?
Har guderne velsignet mig sådan?
Gaia. Vi blev præsenteret ved et af Varis' selskaber.
Ja, ja, ja. Selvfølgelig. Beklager.
Det behøver du ikke.
At se dig så uventet løfter mit tvivlsomme humør.
- Lucretia kan bevidne... - Er du Lucretia?
Kone til lanistaen Batiatus?
Jeg kalder ham min mand, ja.
Jeg har hørt dit hus omtalt.
Og de fornøjelser, der findes.
Barca har mistet formen, siden Auctus faldt.
Hans pik vil finde et andet hul at kneppe.
Vi vender tilbage smurt ind i blodet fra vores modstandere!
Hasdrubal og Kleitos mødte deres endeligt!
De første af mange, der faldt under vores sværd i arenaen!
Gå i bad med jer.
Forbandede røvslikkere
Gannicus.
Dan par med Rhaskos.
Til hvilket formål?
Hvis jeg ikke kæmper i arenaen, bliver jeg her i skyggen.
Doctore.
Send manden op.
Jeg vil tale med ham.
Magnetius.
En af de største mestre dette hus har udformet.
Han var en titan.
Som alle mine mestre.
Kulminationen af års træning.
Dedikation.
Ofre.
Mener du, du er deres lige?
I arenaen er jeg enhver mands lige.
En mester er mere end sine sejre i sandet.
Han er summen af sine handlinger.
Enhver beslutning, uanset hvor lille, taler til manden.
Og balancen i hans hjerte.
Og i hans bryst banker en løves hjerte.
Og hvad banker det for?
Huset Batiatus.
Tag ham tilbage til ludusen.
Ser du?
Manden kæmper for husets ære,
som alle dine mestre har gjort det tidligere.
Gannicus siger kun de ord, han ved, jeg vil høre.
Han er ingen mester i mit hus.
Jeg står foran Petronius med åbenlys charme,
og det eneste, han skvadrer om, er huset Batiatus.
Jeg frygter, jeg har mistet mit yndefulde greb.
Dit greb er mange ting, "yndefuldt" er ikke blandt dem.
Du er i dårligt humør.
Hvis ord om, hvad vi har tilbudt her, har nået Petronius,
hvor længe varer det så, før det når Titus' ører?
Det burde det måske.
Chokket ville vel gøre det af med den gamle ged.
Du spøger, når alt omkring os truer med at smuldre.
Truslen er kun, at du og Quintus bliver begunstiget af eliten.
Som en luder begunstiget af manden ovenpå hende.
Det er ikke sådan, at hele Rom ved det.
Kun de mest privilegerede tunger
hvisker om de nydelser, de er blevet tilbudt her.
Nydelser, som Petronius og hans venner gerne selv vil opleve.
Bare at overveje det er aldeles umuligt.
Hvis Titus skulle...
Hvilke glæder forhindrer min far nu?
Ingen særlige.
Vi mødte Petronius på markedet.
Kender du navnet?
Som enhver mand som tænker på forretninger og handel.
Han kender også dit.
Og talte med stor interesse
om at prøve nogle af dine mere eksotiske varer,
med bekendte af samme position.
Og hvordan har den gode Petronius hørt det?
Varis og Cossutius.
Deres tunger er mere løsslupne end deres pikke.
Petronius tager tilbage til Rom dagen efter i morgen.
Beslutningen må træffes hurtigt, eller muligheden forsvinder.
Med Petronius' støtte kan vi måske stadig
komme med i åbningen af den nye arena.
- Quintus, din far... - Arranger det.
Jeg tager mig af min far.
Melitta.
Et ord.
Jeg har ingen at give.
Det er en vigtig sag.
Øjeblik.
Du undgår mit blik.
Det burde du også gøre.
Så mistanker ikke opstår.
Opstår de ikke også,
hvis to gamle venner ikke længere taler sammen?
- Hvad der skete mellem os... - Var ikke vores valg.
Vi må fjerne det fra tankerne og aldrig tale om det.
Min tunge bøjer sig for sådan en advarsel.
Men tanken om dig er plagsom.
Mindet vil falme med tiden, som alle ting, der er skabt af uheld.
Vi var som brødre engang,
men ikke længere.
Mændene accepterer mig ikke længere som en gladiator.
Og viser dig endnu ikke respekt som doctore.
Selv Gannicus nægter at følge mine ordrer.
Gannicus følger kun sine egne lyster,
rimelige eller ej.
Du må lære ham, at du alene bestemmer.
Og med hård hånd fjerne al tvivl.
Vis dem hvilken mand, jeg har givet mit hjerte til.
Gnaeus!
Din håndtering af sværdet rejser spørgsmål.
Net og trefork er dine våben nu.
Et skide net, Oenomaus?
Gør som du får besked på, uden klager.
Eller se kød blive revet af knogler.
Ja, doctore.
Tilbage til træningen!
Du taler som Jupiter, kaster lyn fra himlen.
Løftet derop af ord og kærtegn fra en kærlig kone.
Dan par med Barca.
Og hold dig langt fra skyggen.
Barca!
Kom så med det skide sværd.
Igen!
Din mand viser ild i dag.
Optændt af dine ord, er jeg sikker på.
- Honningsødet vin. Hurtigt. - Jeg har det fint.
Lyd og bleghed tyder på noget andet.
Du har for længe været borte fra kystens salte luft.
Og jeg skal holde mig fra Sicilien længere endnu.
Spild ikke åndedræt på sagen.
Så længe skal du ikke være væk.
Men en dag eller mere ved Neapolis' vand?
Ja, for at genfinde din farve.
Mine bekymringer er kun for denne ludus,
og at se den tilbage til tidligere tiders storhed.
Jamen så lad din rejse have et dobbelt formål.
Vi kan se den sidste sending slaver
og finde en mester, vi begge synes om.
En der kan rivalisere Vettius' nye mand.
Drik.
I konspirerer mod en gammel mand.
Til jeres fordel.
Gør forberedelser.
Vi rejser til Neapolis.
Se til min far.
Han er ordnet som lovet.
Lad Gaia sende ord til Petronius. I underholder ham i aften.
Hvis han og hans mænd rækker for langt?
Mænds appetit kan ikke let tilsidesættes
af en kvindes ord.
Jeg sender besked til Solonius.
Han kan stå i mit sted, tale på husets vegne om nødvendigt.
- Quintus. - Risikoen opvejer bekymringerne.
Sørg for Petronius og hans gæster. Med deres tilfredsstillelse
er vi sikret plads ved åbningslegene.
Har du fanget nogle fisk i dag med dit lille net?
Belønning for sejr i arenaen i dag.
Fortsæt og se hånden yderligere tynget.
De skal bruges på en masse fisse
Dagan undrer sig over den større sum.
Vi stod lige i sandet.
Sig til ham, ham får dobbelt mønt, fordi du er den halve mand.
Jeg er en gladiator som ham.
Hvis vi ikke behøvede dig til at udveksle ord med ham,
ville du aldrig have haft chancen for at holde sværdet.
Brød. Til dine kæledyr.
Doiros var den broder, der stod mig nærmest.
Han var en barsk kriger, ligeså var min far og alle før os.
Jeg så dem alle falde for arvernierne sværd.
Min hånd endnu for lille til at løfte sværd.
Jeg blev tvunget til at tjene.
Til at bukke og skrabe.
Først og fremmest for de sataner, der tog min familie.
Derefter for de romere, de solgte mig til.
Der går ikke en dag, uden jeg drømmer om at ære de døde,
med blod og sejr.
Auctus er det første liv, jeg har taget i en kamp.
Han vil ikke blive glemt.
De var Auctus' kæledyr.
Jeg brød mig ikke om dem.
Nu er de alt, der er tilbage.
- Stå ordentligt op. - Skynd jer.
Hvad med den her?
Se, hvor hans form er skåret,
med hver muskel, der går over i den næste?
En værdig tilføjelse til enhver ludus.
Et fint tilbud, er han ikke?
Jeg ville ikke spilde penge.
Manden halter lidt, viser en skade på benet.
Upassende for mænd med et kvalitetsbevidst blik.
Lad os se på noget med sjældnere kvalitet.
Jeg har en thracianer fra Maedi-stammen,
som I aldrig før har...
Thracianere er for svære at kontrollere,
og de driver gallerne til vanvid.
Min søn taler sandt.
Du tilbyder os pis og kalder det vin.
I finder ingen bedre i Neapolis.
Jeg håber, byens drik har en højere standard.
Kom, lad os søge drikke for at vaske smagen af lort fra munden.
Diona.
- Det gør ikke ondt. - Vent.
Vi har ikke talt eller grinet som vi plejer...
Jeg har ikke tid til barnlige ting.
Domina ønsker mig badet til i aften.
Giv den til Oenomaus.
Disse mænd skal bringes til villaen, olierede og velduftende.
Ja, domina.
Der skal ordnes meget til i aften.
Jeg vil have dig ved min side,
ingen forespørgsel skal løsrive dig.
Takker.
Der er en ting,
jeg vil bede dig om til gengæld.
Det er velkendt, at din mands loyalitet er hos Titus.
Overbevis ham om at holde det, der foregår her, i mørke.
Ellers er jeg bange for, andre hemmeligheder finder dagens lys.
Er det klart?
Ja, domina.
Se til, det bliver gjort.
Venus rødmer i sin have, flov over sådan skønhed.
Stod hun i mit sted, var jeg blandt rødder og blade.
Disse hænder er ikke beregnet til jord.
De har holdt mig tæt, som den kæreste ven.
Som en søster.
I aften vil mine gengælde tjenesten,
og hjælpe dine med at opnå en position så vel fortjent.
Solonius kommer.
Lad os hilse på ham
og skabe minde om en nat, der ikke let glemmes.
Manden er ingen Gannicus,
men overgår ham i entusiasme.
De er vel modtaget.
Som alle ting affødt af et basalt begær.
Undskylder.
Vi beder dig om for meget,
men din tilstedeværelse er en stor tryghed.
Situationen tvinger os alle til handlinger
der ellers ikke ville blive overvejet.
Skylden ligger hos skæbnen,
frikender det tyngede hjerte.
Bring dette til spisekammeret.
Bliv der, til jeg kalder på dig, når alle er taget af sted.
Vi vanærer dette hus.
Vi gør kun som beordret.
Årsagen ændrer ikke resultatet.
Nej. Men vi må bevæge os over det eller blive drevet til vanvid.
Manden knepper som en tyr,
har også hornene.
Tak for at I beærer huset Batiatus
med højtagtet tilstedeværelse.
En min mand beklager, han ikke kan tage del i
på grund af vigtige forretninger.
Jeg havde ikke bemærket hans fravær.
I har kun set en smagsprøve på glæderne,
der tilbydes under dette ydmyge tag.
Vores gladiatorer,
vores slaver,
alt indenfor disse mure
stiller jeg til rådighed for jeres ønsker.
For en enkelt nat er I herrer i huset.
Et fristende tilbud.
Et, jeg vil se udnyttet til fulde.
Tullius.
Jeg har aldrig brudt mig om overraskelser.
Og du har budt mig mange.
Din skuffelse har ofte fået stemme.
En høj og tydelig en.
Skuffelse findes kun efter forventning.
Du viste fra tidlig alder,
at du ikke ville lytte til andres råd, kun dine egne.
Har jeg nogensinde vendt mig fra et godt råd?
Et ønske om militær erfaring mødte modstand.
Jeg vendte mig fra det.
Du bad mig styre ludusen i dit fravær.
Jeg adlød, vendte mig fra mine egne ønsker, for længst glemte.
Hvornår har sønnen fornægtet faderen?
Da han giftede sig med en kvinde under ham.
Du tog fejl med hende, som med mange andre ting.
En gammel mands fejltagelser svulmer i brystet
som de resterende dage svinder.
Du vil overleve os alle. Du er for stædig til at dø.
Tror du, jeg er et fjols, Quintus?
Jeg ville bruge mange ord på at beskrive dig.
- "Fjols" er ikke iblandt dem. - Nej, det er det ikke.
Du vidste, de slaver var lort, inden vi kom.
Købet af dem var ikke grunden til
at få mig væk fra ludusen, vel?
Du ønsker at finde fælles grund
langt fra tidligere uoverensstemmelser.
Mit bedrag var kun for at fremme båndet
mellem fader og søn.
Denne overraskelse er yderst velkommen.
Og på høje tid.
Men vi behøvede ikke at rejse så langt fra bekvemmelighed.
Jeg vil vende hjem
og fortsætte i varmere omgivelser.
- Hvad, nu? - Ja.
Skal vi ikke vente til daggry?
Få timer på vejen til vores egne senge. Kom.
Lad os lægge denne usle by bag os
og favne nærmeste fremtid.
Hvordan er manden kommet her?
Petronius, eller en løs tunge hos hans allierede.
Hans tilstedeværelse ændrer intet.
Det vender fandeme op og ned på alting.
Jeg taler med ham, lodder hans hensigt.
At stå med et smil i vores hus,
efter den skade han gjorde på min mand.
Få ham væk fra tanken,
eller se anstrengelser og risiko uden belønning.
Petronius og hans gæster står rejst med forventning.
Lad os tage dem til klimaks.
Før dem ind.
Gode Tullius.
Hvilken overraskelse at se dig her.
Ikke for dig.
Jeg advarede dig om Batiatus' manøvrer, ikke som en invitation,
men i håbet om du ville udelukke en sådan dumhed.
Og den belønning
til en værdifuld ven, det ville bringe.
Du fortalte mig det for at opnå min gunst.
Fortsæt med at tale og se den smuldre.
I har delt drikke, mad,
adspredelser for øje og øre.
Det er blot jævne ting,
nydt af mænd bundet af fordømmende moral af deres handlinger.
Jeg vil se jer frigjort fra sådanne menneskelige hæmninger.
Lad disse røre jeres hud.
Løsriv alle bånd fra den dødelige verden.
Og opstå som guder i huset Batiatus.
Jupiter!
Aldrig i vores affærer, Tullius, har jeg været så ophøjet.
Dette hus er i sandhed et vidunder!
Hvis jeg skal iføre mig en guds kåbe,
vil jeg først bevise mit værd overfor en.
Vil du udfordre Gannicus?
En harmløs opvisning.
For at måle ydmyg evne mod højt besungen overlegenhed.
Jeg vil hvile mit begær for et sådant skue.
Hent øvesværdene.
Træ?
Lyden af stål ringer gennem Olympen, gør den ikke?
Giv dem dine sværd.
Lad os give plads og have en kamp!
Fjern grinet.
Du skal føje ham, vise ham lidt blod,
men ikke fornærme eller skade ham.
En sådan handling ville få uheldige konsekvenser.
Skal jeg tabe?
Og vinde dit liv.
Kom!
Lad os se, om jeg kan huske hvad jeg har lært for mange år siden.
Det begynder at komme tilbage til mig!
Kom nu. Kom nu.
Jeg står uskadt.
Måske er du ikke den mester, jeg tror.
Det går for vidt.
Tullius!
Manden giver op.
Kampen er din.
Arenaens gud.
Reddet af en kvinde.
Send ham til medicus.
En glimrende afbrydelse!
Tak for tilladelsen!
Jeg har forsinket begivenhederne alt for længe.
Kom, lad os udforske hvilke andre glæder
huset Batiatus gemmer på.
Det forbandede dyr. Drager blod fra en simpel opvisning.
Jeg kunne have gjort det af med ham på et øjeblik.
Alligevel tillod du, at han næsten slog dig ihjel?
Jeg blev beordret til ikke at røre ham.
Andre ordrer har været mere behagelige.
Er du aldrig alvorlig?
Ind imellem.
Jeg må tilbage til villaen.
Det må du.
Hvorfor gør du det her?
Fordi ikke at gøre det ville være en løgn
meget værre end den, vi fortæller Oenomaus.
Jeg ønskede ikke det her.
Jeg elsker den mand som en bror.
Men det jeg føler for dig...
Sig til mig, det ikke også rører sig i dit hjerte.
Hvad jeg føler, betyder ingenting.
Det betyder hele verden.
Hvad ville du gøre, hvis du var min mand,
og du hørte om dette?
Jeg ville dræbe os begge.
Du er et imponerende bæst.
Sig mig, gigant.
Hvor er din smag?
Mod pik eller fisse?
Undskyld, men han forstår ikke dit sprog.
Kan du forme ord, så han kan forstå det?
Det er min eneste opgave.
Jeg ønsker ikke kamp eller klage.
Vil du bøje dig for alt, jeg beder om?
Han finder dig mere mand end mig
Han har et godt øje
Han er velvillig.
Så kom. Jeg vil hurtigt tage din røv.
Hvad vil han med mig?
Hvad han end beder om, må du gøre. Eller se begge vores liv mistet.
Han siger, han håber, du ikke er af blid natur.
Bæster som ham kræver hårde hænder
og pikke, der passer til.
Så vil han blive godt tilfredsstillet. Kom.
Han drikker ikke. Han knepper ikke. Hvorfor bliver han?
Manden er et mysterium.
Et jeg gerne vil løse.
Fandt du ud af hans formål?
Han frygter, din mand vil lave en manøvre.
Jeg tror, hans tilstedeværelse skal ryste nerver.
Tullius vil snakke om det, til det når Titus' ører.
Så må vi holde hans tunge optaget.
Tror du, din charme vil overbevise ham?
Du kender intet til kvinder, Solonius.
Og endnu mindre til deres charme.
Jeg ville ikke bede dig om at gøre det.
Det er derfor, jeg tilbyder det.
Den eneste grund?
Manden viser sig at være en besværlig splint.
Hvem er bedre til at fjerne den end betroet ven?
- Gaia. - Hold tankerne fast på
at løfte huset her.
Jeg tager mig af Tullius,
og med den akt fremmer jeg min egen stand.
Til alles gode.
Kvinden har høje tanker om sig selv.
En bedømmelse, der er delt.
Du er blevet en svær mand at få på enehånd.
Sådan har det ikke altid været.
Meget er ændret siden din ungdom.
Ikke alting, håber jeg.
Jeg husker en tid, hvor det var dig,
der var umulig at fange alene.
Enhver mand i Capua lå for dine fødder.
Nu vil jeg kun have en.
Som står ved siden af mig.
Jeg var ked af at høre om din mands bortgang.
Var du?
Kun med tanke på dig.
Endnu engang uden familie.
Ingen til at passe på dig.
Det er svært
at finde en mand med min status.
Jeg har altid godt kunnet lide den farve.
Det ved jeg.
Guderne smiler til mig
ved at lade ord om denne aften nå mine ører.
Heldet er mit.
Men jeg vil helst ikke have ord spredt yderligere.
Taler du for dig selv?
Eller for huset Batiatus?
Lucretia er som en søster for mig.
Jeg vil ikke se hende såret af en løssluppen tunge.
Du beder om meget.
Jeg tilbyder mere.
Jeg vil aldrig tale om, hvad der er sket her i aften.
Hvis du bringer en besked til din veninde
og hendes mand.
En, de tager til sig,
når den kommer fra dig.
Ordene er ikke hævet over sandheden.
Huset Batiatus' gaver
er yderst beundringsværdige.
Og endnu mere i sandet.
Tænk hvilken spænding vores varer kunne skabe,
hvis de blev inkluderet i åbningslegene ved den nye arena.
Det ville være en velsignelse for Capua.
Jeg sender bud til din mand om at diskutere sagen.
Jeg troede aldrig denne aften skulle slutte.
Den slutter med at huset stiger mod himlen
på dine vinger.
En bedrift støttet af din tilstedeværelse.
Aftenen var gået lige så godt, om jeg ikke havde vidst noget.
Måske endda bedre.
Det er sent.
Gå i seng, og tag min taknemmelighed med dig.
Jeg vil blive, til alle gæster er gået.
Gaia er en kvinde med stor appetit.
Daggryet vil komme, før hun er mæt.
Lucretia?
Dette hus er en bleg skygge uden dit lys.
Bring alting tilbage på plads.
Intet må kunne mistænkes.
Ja, domina.
Jeg ved, du føler, det er forræderi.
Men nogle gange er sandheden mere smertefuld.
Titus må ikke vide noget.
Domina.
Apollo.
Guden for sol.
Og sandhed.
Noget, der ofte er skjult af de masker, vi bærer.
Dine gæster har forladt dig.
Jeg troede, tudsen Solonius i det mindste ville blive.
Det er sent.
Han troede, du var optaget for natten.
De siger, Apollo bringer varme og velstand
til dem, der beder til ham.
Dem, der kender deres plads.
På knæ.
- Tullius. - Jeg drømte ofte
om Gaias berøring, da jeg var en yngre mand.
Smagen af hendes læber.
Nu former de ord i mine ører, beder om tjenester fra dette hus.
Anbringer mig i en vanskelig situation.
Gaias hengivenhed for dette hus er ægte.
Som hendes følelser for dig.
De er venligt gengældt.
Hun har mit svar.
Gå til hende og se det afleveret.
Gaia?
Gaia.
Er du gået fra forstanden?
Du prøver igen at manøvrere rundt med Tullius?
Jeg prøvede kun at løfte vores position.
Ved at kaste husets navn ned i lort og søle!
Hvad skulle jeg gøre?
Bukke og skrabe for den skide galning?
Han er over vores plads!
Jeg advarede mod at provokere ham.
Du ignorerer det, og her er resultatet.
En romersk borger. Død i mit hjem.
For hånden af den mand, du forsvarer.
Du hjalp med at sætte det i gang,
og gør krav på uskyldighed i udfaldet?
Jeg gør krav på hævn.
Hans liv for hendes.
Blod og hjerne på gulvet.
- En velfortjent belønning. - Nej.
Der bliver ingen gengældelse.
Jeg vil se ham død.
Du gør fandeme bare hvad du får besked på!
Og hvad med Gaia?
Hun drak for meget vin,
som det er kendt, at hun ofte gjorde.
Hun gled i mørket
og faldt til sin død nedenfor klippen.
Se ikke på ham.
Jeg er dominus i det her skide hus!
Se til, det bliver gjort.
Quintus.
Så det var derfor, du sendte mig til Neapolis.
Ikke for at finde fælles grund, for at begrave mig.
Det var ikke min mening.
Du vidste ikke noget om det? Var hun alene om det?
I to lever af hinanden,
feder jer selv op med løgne.
Jeg så gerne det måltid få en ende.
Hvad mener du?
Du ved fandeme godt, hvad jeg mener.
Den udannede kvinde har kun bragt skam over familien.
Hun er min kone!
Fordi jeg tåbeligt tillod det.
Jeg ønskede, du skulle have noget, der var dit.
Noget, der gav mening for dig, selvom ingen andre så det.
Men hvad har hun givet dig?
Ingen nævneværdig medgift.
Intet navn til at hæve status.
Og ingen arving til at bære navnet Batiatus.
Ethvert valg du træffer, former din skæbne, Quintus.
Jeg kan ikke ændre fortidens fejl, men jeg vil se dig på rette vej.
Og Lucretia må fjernes fra den.
Vil du ophæve mit ægteskab?
Nej. Det valg må du selv træffe.
Eller forlade dette hus med hende.
Vent.
Oversættelse: Elisabeth F. Hansen
Danish